|
|
|
|
דמוגרפיה וגיאוגרפיה בארץ ישראל. פורסם בעיתון קו-למושב מבית מעריב ב- 7.10.2008 . כתבה:- יונה לוי גרוסמן לינק אלטרנטיבי למאמר:- http://www.art-gallery-yona.net/demogra.html לינק אלטרנטיבי למאמר ב- אנגלית :- http://www.art-gallery-yona.net/demogra-eng.html
לתעמולה הערבית יש עניין רב לקבע בזיכרון הקולקטיבי של הציבור הערבי והעולמי גם יחד את שנת 1948 כנקודת מפנה בשינוי הדמוגראפי של ארץ-ישראל. לצערי גם היהודים, בגלל עצלות או בשל בורות ואולי שניהם גם יחד, אינם מטריחים עצמם לבדוק את האמיתות הדמוגראפיות לאשורן. אמנם מה שנקרא בפי החלוצים "שיבת ציון השניה" החלה בשנת 1882 עם עליית ה"חלוצים" הראשונים. אבל, אין הדבר אומר כי לפני שנה זו לא היו בודדים ואף קבוצות גדולות שמנו אלפי יהודים שהגיעו להתיישב בארץ. בשנת 1740 לדוגמא, הייתה שנה בה הגיעו עשרות אלפי חסידים שהתיישבו בחברון, ירושלים, צפת וטבריה. והייתה גם עליה מתימן וספרד. יהודים תמיד עלו לארץ גם אם לעיתים קרובות סיכנו בכך את חייהם. למרות זאת, עד תחילת מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 שמונים אחוז מאוכלוסיית ירושלים היו יהודים.
רובע יהודי בחברון 1862
התעמולה הערבית לעולם מעלה על נס את העובדה כי בשנת 1948 שנת העצמאות של מדינת ישראל ושנת הנכבה שלהם, במרחב שבין הירדן והים היו שני שליש ערבים ושליש יהודים. ובמסגרת תעמולה זו מתמקדים תמיד אך ורק על העלייה היהודית לארץ-ישראל. הערבים, לטענת אלו הדבקים באג'נדה זו, הם חיים כאן מאז ומקדם ורק מתרבים.
קבר יוסף 1865
אבל העובדות ההיסטוריות מספרות לנו סיפור אחר. היסטורית, ההתיישבות היהודית והערבית בארץ לא החלה לא ב 1882 ולא 1948. כדי לבסס את טעוני לא אחזור לאחור אל התקופה הביזנטית ותקופת החליף עומר תקופות בהן רוב תושבי הארץ היו יהודים, די לנו בבדיקת 150 שנה אחרונות כדי ללמוד כי מי שקוראים לעצמם "פלסטינים" הם מתיישבים חדשים בארץ-ישראל. אם כך, כאשר רוצים תמונה אמינה של מפת ההתיישבות בארץ, צריך לבדוק את כל גלי ההתיישבות בה ולא רק את אלו של היהודים. אתחיל במסמך בינלאומי המגדיר מיהו פליט . לאו"ם יש הגדרה אוניברסאלית לפליט. כל אדם העומד בדרישות הגדרה זו יחשב לפליט ועל כך יקבל את התמיכה הכלכלית והמשפטית שהאו"ם נותן לפליטים. ההגדרה האוניברסאלית של האו"ם אומרת: "כל אדם שנאלץ לנטוש את ביתו הקבוע במקומו הטבעי מאז ומקדם, יחשב לפליט". במקרה אחד ספציפי ובלחץ הליגה הערבית נוסף להגדרה אוניברסאלית זו משפט נוסף האומר: "כל ערבי שעזב את ארץ-ישראל ב - 1948 ושהה בה שנתיים יחשב פליט הוא וצאצאיו לדורותיהם ". ובכן, אמנם עם פרוץ הלחימה על ארץ-ישראל ב1948 היו בארץ שני שליש ערבים ושליש יהודים, אבל, לא כל הערבים היו בארץ-ישראל מאז ומקדם. או שיש מי שיטען (כמו בנספח להגדרת האו"ם לפליט) כי כאשר ערבי נמצא בארץ שנתיים הם שווי ערך ל – "מאז ומקדם". אבל, מי שהאמת היא נר לרגליו, עבורו שנתיים הם שנתיים. אם כך, מדוע התעקשו מדינות הליגה הערבית לקבוע שנתיים? מדוע לא חמש שנים? או עשר? ואם כל הפליטים, לטענתם, היו כך או כך מילידי הארץ אז לשם מה כל המאבק לשינוי ההגדרה? מכאן, למען נוכל לדון באופן נכון בנושא הדמוגרפיה של א"י יש ללמוד ולדון גם על תהליך ההתיישבות הערבית בארץ-ישראל בעת החדשה. השלטון העות'מאני הזניח את א"י שהייתה פריפריה נידחת עבורו. רוב האוכלוסייה, שהייתה יהודית ונוצרית התרכזה בערים המרכזיות שגם הן היו מדוללות ונחשלות והתמקדו בעולי הרגל שהגיעו למקומות הקדושים. ומחוץ לערים נדדו הבדואים להם הייתה הארץ מעבר בין מצרים לערב. ספרים של שליחים אשר מיפו את אוכלוסיית הארץ מטעם האפיפיור, ממלאים את ארכיוני הוותיקן ומעידים על כך. שנת 1831 היא שנת ציון בשינוי הדמוגראפי בא"י. איברהים פאשא, בנו של שליט מצרים כובש את הארץ כמעט עד קושטא ומסיבות לוגיסטיות ופוליטיות מיישב פלאחים מצרים על אדמת ארץ-ישראל. במסגרת ביסוס שלטונו הוא טובח בבדואים ואוכלוסיות אחרות. ב - 1841 צבאו נהדף ע"י העות'מאנים ושארית צבאו מתפזר בין השכונות תוך כדי שריפת מקומות יישוב כמו חברון ורציחת אוכלוסייתן. זוהי תחילת ההתיישבות הערבית בא"י. כמחצית מאוכלוסיית יפו הפכה מצרית. מאוחר יותר הם יתפשטו לתל כביר ויבנו את סכנת אבו-כביר ואת סכנת אל-מצריה שתבנה מלבנים שהוחרמו בתקופת מלחמת העולם הראשונה מבוני תל-אביב ותקרא, עם הזמן, מנשייה. ב 1857 כאשר השלטון העות'מני מבין שהפריפריה של האימפריה ריקה מאדם ובכך מזמינה פלישות עוינות, הוא יוצא בקריאה לעולם לבוא וליישב את הארץ. כך התיישבו בא"י פליטים אלג'ירים כמו מש' אל-חוסייני שברחו ממולדתם אחרי מאבק רווי דמים על השלטון שם, צ'צנים שברחו ממכורתם על רקע מלחמתם ברוסים. ובוסנים, כאשר נכשלו במאבקם באוסטרים. וכמובן, גם הטמפלרים, האמריקאים ואחרים. מתיישבים אלו זכו לקבל אדמות ותמיכה כלכלית מהשלטון העות'מני. לעומת הקשיים בהם נתקלו היהודים של אותה התקופה משום שהיהודים היו הקבוצה היחידה לה היו שאיפות לאומיות בחבל ארץ זה. ואלו שהצליחו להגיע לא"י נאלצו לרכוש במחיר מופקע אדמות שלא היו ראויות להתיישבות באותה עת, בין היתר בגלל קדחת המלריה. רוב האדמות שהיהודים הצליחו לרכוש היו לא ראויות להתיישבות או האדמות שנמסרו ע"י העות'מאנים לאלג'ירים ואלו, מאסו בהן ועברו לחיות בדמשק או בירות.
חיפה 1875
גל נוסף של התיישבות מצרית בא"י קורה אחרי גמר כריית תעלת סואץ ב - 1869 כאשר פלאחים מצרים שעבדו בעבודות הכרייה לא יכלו לחזור לביתם ולאדמותיהם שנמסרו לאחיהם שנשארו בבית. פועלים אלו עולים צפונה ומתגברים את היישובים המצרים שקדמו להם.
ישור חולות לבניה בתל-אביב 1909
אבל, ההתיישבות הערבית המאסיבית ביותר חלה עם כיבוש הארץ ע"י האנגלים. לאחר כיבוש הארץ ע"י האנגלים ב – 1917. ב- 1.11.1917 יצאה אנגליה בהצהרה בשם "הצהרת בלפור" להקמת בית לאומי לעם היהודי בשטחי שלטונה בפלסטינה. פלסטינה דאז חלשה על שתי הגדות של הירדן. מאוחר יותר שטחי פלסטינה המזרחית לירדן נמסרים לעבדאללה כאות תודה על עזרתו במלחמה נגד העות'מאנים ואילו "התודה" ליהודים שעזרו במלחמה זו הייתה בצורת חוקי הספר הלבן הראשון ב – 1922מתוך שלושה. חוקים אלו נוסחו כדי להשקיט את כעסם של הערבים במצריים, עיראק, סוריה וכ"ו שלא ראו בעין יפה מתן זכויות ריבוניות ליהודים שהיו ד'מים בעיניהם. ואת התמרמרותם של ערביי א"י על העדפת היהודים על פניהם. במסגרת חוקים אלו הוגבלה עלייתם של יהודים לא"י במכסות אשר גודלן היה תלוי במידת הלחץ של הערבים על השלטון האנגלי. וכך, בשעה שחוקי הספר הלבן מנעו מיהודים רבים לעלות לא"י לפני מלחמת העולם השניה ואף למלט את נפשם מציפורני הנאצים תוך כדי המלחמה באירופה וצפון אפריקה, בה בעת לא הייתה כל מניעה מערבים להגר מארצותיהם מצפון, מערב ודרום הארץ אל תוככי א"י. והם עשו זאת בהמונים. חלקם בעקבות פרנסה ויחס טוב שקיבלו אצל היהודים שעסקו בהפרחת השממה ויבוש ביצות. חלקם אחר עבודה במחנות הצבא הבריטי. חלקם הובאו ביוזמת הבריטים וחלקם נהרו לקריאתו של חאג' אמין אל-חוסייני לבוא ולהתיישב בארץ וכך למנוע מיהודים להתיישב בה.
יהודים מייבשים ביצות בכברה 1925
נחזור לתוספת בהגדרת הפליט. שנתיים לפני 1948 היא 1946. שנה קודם נסתיימה מלחמת העולם השניה. שרידי הפליטה של העם היהודי ממחנות ההשמדה מנסים להגיע למולדתם. הם מנסים בדרכים רבות אך ברוב המקרים אוניות המעפילים נתפסות ע"י הצי הבריטי ומורחקות מהמולדת. ב- 21 ספטמבר 2010 פרסם פרופסור קייט' ג'פרי מאוניברסיטת קווינ'ס בבלפסט את ההיסטוריה של השירות החשאי המלכותי הבריטי MI6 בתקופה שבין 1909 ועד 1949 . פרופסור ג'פרי מציין בספרו שבמסגרת מבצע " מבוכה " אנשי השירות החשאי MI6 הבריטי ב- 5 מקרים חבלו באניות המעפילים בנמלי המוצא שלהם באירופה במסווה של ארגון ערבי פקטיבי. אחת מאניות המעפילים בשם " סטרומה " אף הוטבעה ע"י צוללת רוסית. מתוך 769 שהיו על סיפונה ניצל מעפיל 1 בלבד. אחת התוכניות של השירות החשאי המלכותי הבריטי MI6 כללה הפצצת אנית המעפילים "אקסודוס" על כל 4,500 המעפילים שעל סיפונה.
ועדת אונסקו"פ (הוועדה המיוחדת של האו"ם לענייני ישראל) כהמשך לועדת פיל מסתובבת בארץ-ישראל המערבית לירדן וממפה את אוכלוסייתה במטרה לחלקה בין היהודים לערבים על-פי מפקד האוכלוסייה היושב בכל אזור ואזור. היהודים נבלמים מלהגיע למולדתם אך הערבים עוזבים את בתיהם ומולדותיהם נוהרים בהמוניהם לפלסטינה. התוצאה לכל זה היא מפת החלוקה של ארץ-ישראל 1947. אלו הן השנתיים שבעתיין הוקמו ונתמכו מחנות הפליטים הפלסטינאיים והן גם אלו שקיבעו את הנתון של היחס של שני שליש ערבים לעומת שליש יהודים שחיו בא"י עם פרוץ מלחמת העצמאות ב – 1948.
באר-שבע 1869 ולבסוף, יש לי שתי תהיות אותן אציג כאן לפניכם. הראשונה:- היכן המפתחות של בתי משפחתי שהושמדו בשואה? והיכן מפתחות בתי היהודים שנרצחו בחברון ב- 1928? והיכן המפתחות של בתי 250 משפחות היהודים שחיו מאות בשנים בעיר עזה ונסו על נפשם מהעיר באותה שנה ממש? מדינת ישראל קלטה פליטים לרוב, היכן כל המפתחות של כל הפליטים היהודים שהגיעו מכל ארצות ערב ומאירופה? האם חשבתם מתי נמצאים בידינו מפתחות בתינו? כאשר אנחנו נסים על נפשנו? או אולי כאשר נכנסים ורוצחים אותנו בתוך הבית? בדרך כלל מפתח ביתי נמצא בידי כאשר אני יוצאת בצורה מסודרת מפתח ביתי! התהייה השנייה היא:- בעקבות מלחמת העולם השנייה, מאות מיליוני בני אדם מצאו עצמם כפליטים. מאז, אותם פליטים בנו בתים, נטעו כרמים וגידלו בנים, נכדים ונינים. וכולם משקיעים את מרצם למען יהיה השלום בקרבם ועם שכניהם. כל זאת הם השיגו ללא התערבות וללא תמיכה כלשהי מן האו"ם. כך גם עשו כמליון פליטים יהודים שברחו על חייהם מארצות ערב, ביניהן, קהילות רבות שהתקיימו שם אלפי שנים. לדוגמא קהילת יהודי עירק. רק קהילה אחת בלבד והיא קהילת ה"פליטים הפלסטינאים" זוכה לתמיכה כלכלית. לה, לבניה, נכדיה וכיום גם דור הנינים. ציבור ההולך וגדל, היושב על שולחנו של האו"ם. עד כדי כך דבוק הוא לשולחן זה, שתעודת הפליט שזכה בה, הפכה לנכס העובר במזומנים בשוק. אף זיופים לרוב מתקבלים בברכה. וכך, חורבה במחנה פליטים מוזנח מוערכת כשווה יותר מדירת פנטהאוז. אני שואלת מדוע האו"ם משקיע כספים רבים כל כך בטיפוח מסכנות והזנחה זו? התשובה היחידה שאני מצליחה לחשוב עליה היא:- כי לאו"ם ולמדינות ערב יש אינטרס לטפח את מוקדי השנאה כלפי מדינת ישראל, מדינתו היחידה של העם היהודי במולדתו. אם כך, שאלתי היא, האם האו"ם הינו ארגון גזעני אנטישמי? על שאלה זו עליכם לענות. | |
|
ראיונות מוקלטים עם יונה לוי גרוסמן בעקבות המאמר :- |
|
|
ראיון -1 - "הפליטים" של אונרא עפ"י הספר "מאז ומקדם" מאת יואן פיטרס.
|
ראיון -2 - מי הם הפליטים הערבים בא"י .
|
||
ראיון -3 - הונאת הנכבה הפלסטינית .
|
הראיונות עם יונה לוי גרוסמן התפרסמו באתר שנקרא " ישראלי פטריוטי - Kr8 " - בלינק:- http://www.kr8.co.il/BRPortal/br/P102.jsp?arc=99922 |
||
ראיון -4 - שיחה עם שאול כהן
על ה- "
מפתחות
" של הפלסטינים .
לינק לתרגום המאמר של העיתונאי הגרמני לעברית http://www.kr8.co.il/BRPortal/br/P102.jsp?arc=180908 |
ראיון -5 - שיחה עם שאול כהן על "מקורות הזעם".
לינק למאמר של יונה אודות "מקורות -זעם". http://www.art-gallery-yona.net/about-mazada-exhibit-heb-3.html |
|
ראיונות מוקלטים עם יונה לוי גרוסמן " איך עושים שלום ? " :- |
|
חלק -1 - יונה לוי גרוסמן " איך עושים שלום? ".
|
חלק -2 - יונה לוי גרוסמן " איך עושים שלום ? " .
|
||
חלק -3 - יונה לוי גרוסמן " איך עושים שלום ? " .
|
הראיונות התפרסמו באתר שנקרא " ישראלי פטריוטי - Kr8 " - בלינק:- http://www.kr8.co.il/BRPortal/br/P102.jsp?arc=99922 |
אני ממליצה מאד לקרוא את הספרים הבאים: "יומן מזרח תיכוני" מאת ריצ'רד מיינרצהאגן שהיה קצין המודיעין הראשי של גנרל אלנבי. "מאז ומקדם" מאת ג'ואן פיטרס. פיטרס כאישיות הידועה באהדתה לעניין הפלסטיני מביאה לפנינו מסמכים שעינו של יהודי לא הורשתה עד כה לשזוף. ובאנגלית גם את המאמרים הבאים:- |
"Middle East Diary ", 1917-1956, by Richard Meinertzhagen, Cresset Press: London. He was Allenby's Chief Political Officer. "From Time Immemorial ", by Joan Peters. Peters, known for her Palestinian sympathies, presents us with enlightening documents. "The Legacy of Islamic Antisemitism " by Prof’ Andrew Bostom. "The Claim of Dispossession " by Arie Avneri. "Battleground " by Samuel Katz. The new book named "MI6 " or "The Secret History of MI6 " The History of the Secret Intelligence Service 1909-1949, by Professor Keith Jeffery. The book was published on Tuesday, September 21 2010. Published in Britain by Bloomsbury as "MI6" and in the U.S. by Penguin as "The Secret History of MI6." |
וכמובן, תשוטטו באתרים רבים של אנשים אשר מצאו את בתי סבות סביהם מופיעים כנכסים השייכים לערבים באתרי התעמולה והשקר ה"פלסטינאים" כגון : http://www.zeevgalili.com/?p=306
http://www.zeevgalili.com/?p=325/
http://www.kr8.co.il/BRPortal/br/P102.jsp?arc=99922?p=325/ כתבה: - יונה לוי גרוסמן מושב עין הבשור
|
|
|
|
|
לראש הדף |
Yona Levy |
Grosman |
יונה לוי גרוסמן |
![]() ![]() |
תקציר |
הגדרת פליט |
הדמוגרפיה בעת החדשה |
תהיות לסיכום |
ראיונות מוקלטים |